18.		Návrh na určenie príspevku na výživu rozvedeného manžela
			(§ 72 Zákona o rodine)
							Okresnému súdu
V Lučenci, 1. apríla 2022						Lučenec
Návrh navrhovateľky:
Terézia Vajdová, rod. Balogová, nar. 2. 12. 1976, bytom Lučenec, Horná 1, štátne občianstvo SR, nezamestnaná, evidovaná na Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny v Lučenci, tel.: 0900 123456, e-mail.: terezia.vajdova@xyz.sk
o určenie príspevku na výživu rozvedeného manžela od:
Ján Vajda, nar. 15. 7. 1965, bytom Poltár, Dolná 2, štátne občianstvo SR
I.
Manželstvo s Jánom Vajdom bolo rozvedené rozsudkom Okresného súdu Lučenec č. k. 2P/123/2021-23 zo dňa 6. 7. 2021, ktorý nadobudol právoplatnosť dňa 12. 7. 2021. Maloletý syn Lukáš, nar. 4. 2. 2016 bol na čas po rozvode zverený do mojej osobnej starostlivosti a bývalý manžel bol zaviazaný prispievať na jeho výživu sumou 50 € mesačne.
V dôsledku nedostatku pracovných príležitostí v našom regióne som v súčasnosti bez zamestnania a som evidovaná na Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny v Lučenci ako uchádzačka o zamestnanie. O majetkových a zárobkových možnostiach bývalého manžela nemám vedomosť, keďže nie sme v kontakte.
Dôkazy:
–	Spis Okresného súdu Lučenec, sp. zn. 2P/123/2021
–	Potvrdenie Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny
II.
Po rozvode manželstva s Jánom Vajdom sme ukončili medzi sebou akýkoľvek kontakt. Bývalý manžel nerešpektuje ani súdne rozhodnutie o výživnom na nášho syna. Nekontaktuje sa s ním, ani ho nenavštevuje. Jeho súčasné majetkové pomery sú mi neznáme, a preto žiadam súd, aby si zadovážil podklady o jeho súčasných zárobkových a majetkových pomeroch, keďže to nie je v mojej moci. Naposledy, teda zhruba pred dvomi rokmi, keď sme ešte udržiavali kontakt, pracoval v obchodnej spoločnosti Supermaster, a.s. Lučenec, kde jeho čistý mesačný príjem predstavoval cca 800 €.
Ja poberám len dávky v hmotnej núdzi vo výške 170 €, pričom z týchto dávok musím pokryť mesačné nájomné 200 €, stravu 50 €, ošatenie, hygienické potreby a podobne, o čom predkladám doklady, a keďže tieto náklady prevyšujú moje príjmy, neustále mi musia finančne vypomáhať rodičia a výdavky súvisiace s ročným vyúčtovaním služieb som musela pokryť pôžičkou z nebankovej inštitúcie, kde splácam mesačne po 50 €. Nevlastním žiaden majetok väčšej hodnoty, žiadne nehnuteľnosti, bývam v nájomnom byte. Náhradu trov tohto konania si nežiadam.
Dôkazy:
–	Výsluch účastníkov
–	Rozhodnutie o priznaní dávok v hmotnej núdzi
–	Zmluva o nájme
–	Potvrdenia platby SIPO
–	Ročné vyúčtovanie služieb
–	Zmluva o pôžičke
III.
S bývalým manželom som sa snažila dohodnúť o rozsahu príspevku na moju výživu, avšak zásielka, ktorú som mu adresovala s návrhom tejto dohody sa mi vrátila ako nedoručená s poznámkou „Adresát neznámy“, teda mám za to, že je splnená aj podmienka nemožnosti mimosúdnej dohody rozvedených manželov o rozsahu príspevku.
Dôkazy:
–	Nedoručená zásielka
–	Fotokópia návrhu dohody o rozsahu príspevku na výživu navrhovateľky
IV.
Keďže nie som po rozvode schopná sama sa živiť a zároveň som sa s bývalým manželom nevedela dohodnúť o rozsahu príspevku na moju výživu, žiadam, aby súd v súlade s ustanovením § 72 Zákona o rodine vydal nasledovný
rozsudok:
Ján Vajda, nar. 15. 7. 1965, je povinný prispievať na výživu Terézie Vajdovej, rod. Balogovej, nar. 2. 12. 1976 sumou 100 € mesačne, vždy do dvadsiateho dňa v mesiaci vopred, počnúc dňom právoplatnosti tohto rozsudku po dobu piatich rokov odo dňa právoplatnosti rozsudku o rozvode.
Žiaden z účastníkov nemá nárok na náhradu trov konania.	Terézia Vajdová
Poznámky k vzoru
Rozvedený manžel, ktorý nie je schopný sám sa živiť, môže žiadať od bývalého manžela, aby mu prispieval na primeranú výživu podľa svojich schopností, možností a majetkových pomerov. Ak sa bývalí manželia nedohodnú, určí rozsah príspevku na výživu na návrh niektorého z nich súd. Prihliadne pritom aj na príčiny, ktoré viedli k rozvratu vzťahov medzi manželmi. 
Príspevok na výživu rozvedeného manžela možno priznať najdlhšie na dobu piatich rokov odo dňa právoplatnosti rozhodnutia o rozvode. Súd môže výnimočne túto dobu predĺžiť, ak rozvedený manžel, ktorému súd príspevok priznal, nie je z objektívnych dôvodov schopný sám sa živiť ani po uplynutí tejto doby, najmä ak ide o toho manžela, ktorému bolo v konaní o rozvod manželstva zverené do osobnej starostlivosti dieťa s dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom, alebo o manžela, ktorý má sám dlhodobo nepriaznivý zdravotný stav vyžadujúci sústavnú opateru.
Zákon teda ustanovuje pravidlo, že príspevok možno priznať najdlhšie na dobu piatich rokov odo dňa právoplatnosti rozhodnutia o rozvode. Slovné spojenie „doba piatich rokov“ neurčuje iba dĺžku obdobia, ktoré je možné kedykoľvek po rozvode manželstva „vymerať“, ale viaže sa na jedinečné časové obdobie plynúce bezprostredne po rozvode („odo dňa právoplatnosti rozhodnutia o rozvode“). Takýto výklad korešponduje aj s účelom tohto inštitútu, ktorý sa viaže na zmenené životné podmienky bývalých manželov spôsobené rozvodom, inými slovami, medzi potrebou a odôvodnenosťou poskytnutia príspevku a rozvodom musí byť príčinná súvislosť. Napokon, ani výnimka z uvedeného pravidla obsiahnutá v ďalšom texte tohto ustanovenia uvedený výklad nespochybňuje, ale naopak potvrdzuje, pretože aj slovné spojenie „Súd môže výnimočne túto dobu predĺžiť, ak rozvedený manžel, ktorému súd príspevok priznal, nie je z objektívnych dôvodov schopný sám sa živiť ani po uplynutí tejto doby...“ nepochybne svedčí o tom, že v týchto prípadoch musí vždy ísť o situáciu, keď v rozhodujúcom čase piatich rokov po rozvode súd príspevok priznal a neskôr sa ukáže, že bývalý manžel poberajúci príspevok ani po uplynutí tejto doby nenadobudol schopnosť sám sa živiť, súd môže pri splnení ďalších hmotnoprávnych podmienok túto dobu predĺžiť.
Súdna prax sa ustálila v tom, že pre posúdenie „schopností, možností a majetkových pomerov“ bývalého manžela, ktorému sa ukladá povinnosť platiť príspevok, sa v zásade nemôže brať do úvahy hmotný majetok, ktorý od rozvodu nadobudol, resp. sa od neho nemôže požadovať, aby takýto majetok predal a takto získané finančné prostriedky použil na úhradu príspevkov.
Ak pred podaním návrhu na priznanie príspevku na výživu rozvedeného manžela navrhovateľ nepožiada bývalého manžela o príspevok resp. z jeho strany nedošlo k pokusu o dohodu s bývalým manželom na poskytovaní príspevku, ide o predčasne podaný návrh na súd, pretože uvedená zákonná hmotnoprávna podmienka je obsiahnutá v § 72 ods. 2 ZR a bez jej splnenia treba návrh zamietnuť (citované z nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky z 12. mája 2010, č. k. III. ÚS 120/2010-27). 
Právo na príspevok na výživu zanikne, ak oprávnený manžel uzavrie nové manželstvo alebo ak povinný manžel zomrie.
Treba zdôrazniť, že príspevok na výživu rozvedeného manžela nemožno priznať, ak by to bolo v rozpore s dobrými mravmi, napríklad ak by o priznanie príspevku žiadal manžel, ktorého agresívne správanie bolo príčinou rozvodu manželstva a pod.
Navrhovateľ je v konaní oslobodený od súdnych poplatkov a návrh sa podáva na súd, v obvode ktorého má navrhovateľ trvalý pobyt.