14.		Návrh na zrušenie vyživovacej povinnosti
			(§ 62 ods. 1 a § 78 ods. 1 Zákona o rodine)
Okresnému súdu
Veľký Krtíš
Vo Veľkom Krtíši, dňa 8. 8. 2022
Návrh navrhovateľa:
Jozef Sliacky, nar. 5. 8. 1963, bytom Tomášikova 12, Veľký Krtíš, štátne občianstvo SR, tel.: 0900 123456, e-mail: jozo.sliacky@xyz.sk, zamestnaný ako vodič v obchodnej spoločnosti Superautodoprava, s.r.o., Kozácka 1, Veľký Krtíš, IČO: 12 345 678
za účasti plnoletého dieťaťa:
Marián Sliacky, nar. 7. 6. 2003, bytom Lazovná 17, Veľký Krtíš, štátne občianstvo SR, tel.: 0900 987 654, e-mail: marian.sliacky@xyz.sk, zamestnaný ako predavač v obchodnej spoločnosti Obchodný reťazec, s.r.o., Sobotská 18, Veľký Krtíš, IČO: 98 765 432
o zrušenie vyživovacej povinnosti navrhovateľa k synovi
Mariánovi Sliackemu, nar. 7. 6. 2003
I.
Vyživovacia povinnosť mňa ako navrhovateľa k môjmu synovi Mariánovi Sliackemu bola naposledy určená rozsudkom Okresného súdu Veľký Krtíš, č. k. P 123/2004-89 z 3. 7. 2004, ktorý nadobudol právoplatnosť dňa 10. 8. 2004. Týmto rozsudkom som bol zaviazaný platiť na svojho syna výživné vo výške 2 000 Sk (66,39 €) mesačne, vždy do 15. dňa v mesiaci. 
Dôkazy:
–	Rozsudok Okresného súdu Veľký Krtíš, č. k. P 123/2004-89 z 3. 7. 2004
II.
Môj syn ukončil štúdium na Obchodnej akadémii vo Veľkom Krtíši dňa 10. 6. 2022, po ukončení štúdia sa zaevidoval na Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny ako uchádzač o zamestnanie a dňa 18. 7. 2022 sa zamestnal v obchodnej spoločnosti Obchodný reťazec, s.r.o., Sobotská 18, Veľký Krtíš, IČO: 98 765 432 ako predavač. 
Dôkazy:
–	Výsluch účastníkov
–	Pracovná zmluva
III.
Vzhľadom k tomu, že vyživovacia povinnosť rodiča k dieťaťu trvá do času, kým dieťa nie je schopné samé sa živiť, navrhujem, aby súd po vykonanom dokazovaní vydal tento
rozsudok:
Vyživovacia povinnosť otca Jozefa Sliackeho, nar. 5. 8. 1963 k synovi Mariánovi Sliackemu, nar. 7. 6. 1999 určená rozsudkom Okresného súdu Veľký Krtíš, č. k. P 123/2004-89 z 3. 7. 2004, ktorý nadobudol právoplatnosť dňa 10. 8. 2004 v sume 2 000 Sk (66,39 €) mesačne, sa zrušuje ku dňu právoplatnosti tohto rozsudku. 
Žiaden z účastníkov nemá nárok na náhradu trov konania. 
Jozef Sliacky
Poznámky k vzoru
Plnenie vyživovacej povinnosti rodičov k deťom je ich zákonná povinnosť, ktorá trvá do času, kým deti nie sú schopné samé sa živiť. 
Schopnosť samostatne sa živiť znamená, že dieťa je schopné samostatne uspokojovať všetky svoje potreby, a to ako hmotné, kultúrne a ďalšie, vrátane bytových. Inými slovami to znamená, že dieťa má určitý trvalý príjem finančných prostriedkov, z ktorého svoje potreby uhrádza (citované z nálezu Ústavného súdu ČR z 21. apríla 2011, sp. zn. II. ÚS 3113/10). 
Pri posudzovaní otázky, či vyživovacia povinnosť rodiča k maloletému dieťaťu nezanikla v dôsledku toho, že dieťa je samé schopné sa živiť, nie je možné vychádzať len z toho, že dieťa už napr. nútene ukončilo školskú dochádzku a nie je v učebnom pomere, pričom je dostatočne vyvinuté a práceschopné, ale za rozhodujúce je treba považovať, či vzhľadom ku konkrétnym okolnostiam má dieťa skutočne možnosť sa samé uživiť. (Rozsudok Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z 23. mája 2001, sp.zn. 1 Tz 7/2001). 
V individualizovanom rámci určovania zániku vyživovacej povinnosti neprichádza do úvahy akékoľvek zovšeobecňovanie, ale práve naopak, súdy sú povinné pri posudzovaní a hodnotení zákonom ustanovených východísk postupovať v každom špecifickom prípade vždy diferencovane a bez striktného zotrvávania v určitých hraniciach. Posúdenie otázky, či v konkrétnom prejednávanom prípade dieťa nadobudlo schopnosť samo sa živiť a či v tom dôsledku zanikla vyživovacia povinnosť voči nej, je natoľko individuálne, že vo vzťahu k nemu sa nemôže vytvoriť ustálená rozhodovacia prax dovolacieho súdu, a preto táto otázka nemôže byť relevantná pre založenie prípustnosti dovolania v zmysle § 421 ods. 1 písm. a) alebo b) C.s.p. (Uznesenie Najvyššieho súdu SR z 21. októbra 2020, sp. zn. 4Cdo/20/2020).
Ak dieťa nenadobudne schopnosť samostatne sa živiť, napríklad z dôvodu plnej invalidity, vyživovacia povinnosť rodičov môže trvať aj po dobu celého jeho života.
Podľa § 154 Civilného sporového poriadku na konanie vo veciach výživného plnoletých osôb a iných obdobných nárokov je miestne príslušný všeobecný súd navrhovateľa. Konania vo veciach vyživovacej povinnosti medzi rodičmi a deťmi vrátane konania o zrušenie vyživovacej povinnosti sú od súdnych poplatkov oslobodené.